Jag sa till Hilly att jag inte var redo för en träff, inte ens i närheten.
- Jag var förlovad i fjol. Hon bröt. - Det förstår jag.
Det var inte så. Jag är inte alltid en idiot.
- Vi umgicks sen jag var 15, du vet. - Nej, jag har aldrig umgåtts med nån.
- Nånsin? - Nånsin.
Ja, då...
- Det måste var det då. - Vadå?
Du, Skeeter. Jag har aldrig träffat en kvinna som säger vad hon tänker.
- Jag har mycket att säga. - Det slår jag vad om.
Du får mig att skratta, le.
Vill du äta middag med mig?
Vi kan prata. Jag kan faktiskt lyssna på dig den här gången.
Jag kan inte tänka mig nåt värre.
Jag förstår och jag ber om ursäkt. Det skulle jag säga och jag sa det.
Får jag bara en minut? Jag ska hämta min tröja.
- Du gillar inte ostron, va? - De är en ursäkt för kex och ketchup.
Skål för en ny början.
- Du äcklar mig. - Det har du redan gjort klart.
Och du ska veta att killarna såg mig läsa Miss Myrna på plattformen.
- Verkligen? Läser du dem? - Allihop.
Mycket informativa. Jag visste inte att äggskal tar bort fettfläckar.
Jag är påläst.
- Du skriver bra, Skeeter. - Tack.
Jag vill bli journalist, eller romanförfattare, eller både och.
Det gillar jag.
Du är mycket intelligent och söt.
Skeeter.
Jag hoppas du skriver nåt riktigt bra. Nåt du tror på.
Hallå?
Hursa? Jag kommer!
Aibileen! Vi måste hjälpa Hilly. Meddetsamma!
Ni inkräktar!
Det är Skeeter! Hon skrev det i nyhetsbrevet.
Jag sa uttryckligen: "Lämna gamla kappor hos mig."
Inte toalettstolar! Varför gör hon så mot mig?
- Jag vet inte, Hilly. - Det är så genant.
- Herregud. - Jag går på pottan, mamma.
Nej! Mae Mobley! Bort från toaletten!
Du kan bli sjuk. Man kan blir sjuk av toaletterna.
Du är snäll, du är klipsk, du är viktig.
Köp inget på Capitol Street.
Kläm åt handlarna på Capitol Street ekonomiskt. Låt mig säga er detta.
En köpman ringde mig och han sa: "Jag talade med grossisten idag-
-och de vill ni ska veta att vi inte behöver niggeraffärer."
De här affärerna stöttar Vita Medborgarrådet-
-det råd som syftar till att bevara oss som andra klassens medborgare.
Mamma!
- Uppmuntra dem inte så där. - Det är ju nyheterna.
Jag förbjuder det!
Förstår du?
- Hur är det, miss Clark? - Bra, Henry.
- Tack, och ni då? - Om Gud vill, miss Clark.
Så bra. Det var bra.
- Vad händer därute, mister? - Färgade ska av.
- Resten säger vart ni ska så kör jag. - Vad har hänt?
Jag vet inte. En nigger är skjuten. Vart ska ni?
- Woodrow Wilson. - Woodrow Wilson, var det.
- Går det bra, miss Clark? - Jag klarar mig. Gå ni.
- Ska jag följa er. - Nej tack. Jag klarar mig.
- God kväll. - Vart ska ni?
Vi ser det här som kallt, brutalt, avsiktligt...
...dödande i en primitiv ociviliserad stat.
Ingen stat är i närheten av Mississippis rekord-
-i fråga om omänsklighet, mord, brutalitet och rashat.
Den är i absoluta botten på listan.
15 minuter efter midnatt steg Ever ur bilen vid sitt hem i negerområdet.
På en ledig tomt 35 meter bort sköt en krypskytt ett skott mot Evers silhuett.
Sätt dig. Hur är det?
Kulan träffade ryggen, gick genom kroppen och via fönstret in i huset.
Han dog efter en timme på Jacksonsjukhuset.
Poliserna tror att skottet...
KKK sköt honom. För en timme sen. Mitt framför barnen, Aibileen.
Vi ber för Evers, vi ber för Myrlie.
Vi bor i helvetet, fångade. Våra barn är fångade.
Sugar, ta med dina bröder och systrar och lägg er.
- God natt. - God natt.
God natt, vännen.
- Vad gör vi om vi tas med miss Skeeter? - Vi ska vara försiktiga.
Släpa oss bakom en pickup? Skjuta mig framför barnen?
Vi propagerar inte för medborgarrätt utan berättar sanna historier.
Du är en toka, gamla kvinna. En toka.
HAN SADE ATT HAN INTE SKULLE HA NÅGOT EMOT ATT DÖ - OM...
Miss Phelan, pressarna värmer upp. Vi behövde Miss Myrna för 30 minuter sen.
Ja, sir.
Miss Celia?
- Miss Celia? - Gå hem. Vi ses i morgon.
Går hårfärgningen åt fanders igen? Jag hjälpte er förra gången.
Vi fick tillbaka det smörgula. Det var riktigt fint, eller hur?
Miss Celia.
Jag sa till dig att gå hem!
Stick, sa jag!
Varför är det så mycket blod?
Nästa sitter kvar, miss Celia. Vänta och se bara.
Vi gifte oss för att jag var gravid.
Sen förlorade jag det en månad senare.
Johnny vill ha barn nu.
Vad kommer han att göra med mig?
Ja...
Mr Johnny måste komma över det.
Han vet inget om barnet.
Eller de två föregående.
Yule Mae Davis?
- Vad ska jag göra? - Du är arresterad.
Ring min man, ring min man.
- Vänta, min plånbok. - Nej, du är arresterad.
Jag vill ha min plånbok, min plånbok! Aibee!
- Inget motstånd, Yule Mae! - Aibee! Jag vill ha min plånbok!
Låt mig gå!
Yule Mae, kämpa inte emot.
Jag visste hon var en tjuv dagen hon började.
En negress går in på en pantbank med en ring av den storleken och färgen.
Det tog dem 10 minuter att ta reda på var hon arbetade.
Jag måste ha grillad ostsmörgås. Och du, vill du ha grillad ostsmörgås?
- Ja. - Sätt dig därborta.
Miss Skeeter, bäst att springa till miss Aibileens hus. Nu.
- Jag hjälper till med era berättelser. - Jag hjälper också till.
- Det gör vi allihop. - Jag hjälper er.
Jag tog en genväg varje dag jag arbetade hos doktor Dixon.
Jag gick över bondens åker. En dag väntade bonden på mig med ett gevär.
Han skulle skjuta mig om jag gick på hans mark igen.
Dr Dixon gick och betalade bonden dubbelt för två av de där tunnlanden.
Sa att han skulle odla också.
Han köpte dem åt mig, så att jag fick lättare väg till jobbet. Det gjorde han.
Jag arbetade åt miss Jolenes mor ända tills hon dog.
Sen bad hennes dotter, miss Nancy, mig att arbeta för henne.
Miss Nancy är en rar kvinna.
Men miss Jolenes mor hade skrivit, att jag måste arbeta för miss Jolene.
Miss Jolene är en elak kvinna. Hon har elakhet som sport.
Jag försökte få ett annat jobb.
Men enligt alla andra ägdes jag av den franska familjen och miss Jolene.
Jag ägdes.
Jag reser tidigt, vårt sista redaktionsmöte är 17 december-
-så vill ni det ska läsas vill jag ha det.
- Det är om tre veckor, miss Stein. - Annars hamnar det i högen.
- Ni vill inte ha det i högen. - Nej.
Berätta personligt om jungfrun som fostrade er.
Jag förstår.
- Vi har massor att göra till basaren. - Vi är igång och det går riktigt bra.
- Vem kommer? - Jag vet inte.
Aibileen?
Hej, Elizabeth! Det är jag, Celia Foote.
Jag var i närheten och ville hälsa på.
Göm er. Ner med er allihop.
Ner med er!
- Stäng av musiken. - Vem gömmer vi oss för?
Hej!
Jag tog med en chokladpaj!
Min jungfru, Minny, gjorde den.
Hon är bland buskarna.
Ta inte med nån paj till de där kvinnorna mer. Förstått?
De fick mig att stå där som en dammsugarförsäljare.
Varför, Minny?
För att mr Johnny gjorde er på smällen. För att ni gifte er med en av deras män.
Särskilt som miss Hilly och mr Johnny just gjort slut.
Hilly tror nog att jag prasslade med Johnny när de var ihop.
Missus Walters sa alltid att miss Hilly fortfarande är kär i mr Johnny också.
Inte så konstigt!
De hatar inte mig utan för vad de tror att jag gjort.
Och de ser er som vitt patrask.
Jag säger till Hilly att jag inte stjäl nåns pojkvän.
Jag säger det på fredag på balen.
Ni behöver inte gå på nån bal, miss Celia.
Hörde ni? Stanna hemma.
Det där ser illa ut.
Får jag se på det.
- Jag måste sätta på ärterna. - Jag vet att du inte föll i badkaret.
Vet du vad jag skulle göra?
Han skulle få tillbaka.
Jag skulle slå honom i skallen med en stekpanna och säga: "Far åt helvete."
Härifrån går familjemedlemmarna...
...besökare från olika länder och andra till St. Matthew's Cathedral.
Senator Edward Kennedy stiger ur bilen.
Mrs Kennedy, Robert Kennedy, justitieministern.
Jag måste ner till kusten, vännen. Jag är tillbaka i tid till balen.
Världen har blivit galen och jag är rädd.
Tänk om de förstår att Niceville är Jackson och fattar vem som är vem?
Vi kanske behöver nån försäkring.
Jag lovade Gud att jag aldrig skulle tala om det mer. Men vi har inget val
Förlåt.
Jag måste berätta om det hemska jag gjorde mot miss Hilly.
Det kanske är vår enda säkerhet.
Så...
Ingen vill anställa en uppkäftig, tjuvaktig negress?
Eller hur?
- Pajen är lika god som vanligt, Minny. - Så roligt att ni tycker om den.
Om jag tar dig tillbaka minskar jag lönen med fem dollar i veckan.
Ta mig tillbaka?
Vad tillsätter du som gör den så god?
Den goda vaniljen från Mexiko... och nåt annat, alldeles särskilt.
Nej, missus Walters. Pajen är bara till miss Hilly.
Mamma kan få en bit.
Skär en åt henne.
Hämta en assiett.
Ät mitt bajs.
- Vad sa du? - Jag sa: "Ät...mitt...bajs."
Har du blivit galen?
Nej, frun, men ni är på god väg, för ni gjorde precis det.
Gjorde vadå?
Och du åt inte bara en. Du åt två bitar!
Spring, Minny, spring!
- Vill du bli dödad? - Nej, jag tänkte inte berätta nåt.
Jag ville bara se henne ta en bit och gå sen. Vara av med henne för alltid.
Innan jag hann tänka hade jag sagt till kvinnan vad som var i pajen!
Jag har bett Gud förlåta mig.
Men mest för vad som hände med mrs Walters.
Miss Hilly kastade in henne på vårdhemmet...bara för att hon skrattat.
- Vi kan inte ha med det i boken. - Vi har inget val.
Hilly Holbrook låter ingen få veta om pajhistorien.
Precis. Vet alla att det var du och miss Hilly är vi i en hemsk knipa.
Fattar ni inte? Hon svär fram till graven på att det inte är Jackson.
Det gör oss trygga, försäkrade.
Nej. Nej, det är för farligt.
Ni drog in mig och jag ska avsluta det.
Ta med det eller slit mig i stycken. Välj själva!
Tack, Tommy. Jag kommer ut runt 10. Vi ses då
Jolene French, som rapporterar från De afrikanska barnens välgörenhetsbal.
Jag står här med ordföranden, miss Hilly Holbrook.
Tack, och jag är så spänd på kvällens auktion. Är inte du?
Jo, helt entusiastisk.
Skandalöst!
Tack.
Hej!
- Såg du vad miss Celia hade på sig? - Bäst kvinnorna håller i sina män.
Miss Leefolt har jobbat med klänningen fyra veckor och blev det inte bättre?
Kyss mig.
Har alla trevligt ikväll?
En stor applåd för personalen.
För alla män och kvinnor som hjälpt till att göra den här kvällen möjlig.
En sak som också ligger dem varmt om hjärtat.
- Er cocktail. - Tack.
Älskling, har du inte druckit nog? Jag önskar att du åt lite.
Jag vill inte att magen ska puta ut.
Får jag be om tystnad. Jag har en lista på vinnarna!
Vinnaren av den vackra minkkappan är... Charlotte Phelan!
Grattis, miss Phelan. Mina damer, jag hoppas era makar noterar det.
Nu är det dags för bakverken.
Högsta budet på bakverken är på Minny Jacksons chokladpaj.
Grattis...Hilly Holbrook!
- Å, Hilly! - Så konstigt. Jag bjöd inte på nåt.
Och nu till Danicas jordgubbssylt.
Grattis, Hilly! Jag visste inte att du gillade Minnys pajer.
Jag vill så gärna prata med dig. Minny sa varför du inte vill vara min vän.
För du tror att Johnny och jag gick bakom din rygg.
Vänta, jag vill prata...
- Å nej. - Jag är så ledsen.
Kom raring. Jag för dig tillbaka till bordet.
- Jag är verkligen ledsen. - Ingen fara.
Vad gör du mot mig? Vad håller du och negressen på med?
- Vad pratar du om? - Lögnare! Vem sa du det till?
- Jag blev gravid sen ni gjorde slut. - Håll käften, mamma!
Johnny bedrog dig aldrig. Åtminstone inte med mig.
Johnny skulle aldrig bedra mig.
Förlåt! Jag trodde du skulle bli glad för att du vann pajen.
Säg till negressen att om hon berättar för nån ska hon få lida!
Det räcker nu. Celia.
Vad är det, vännen.
Fan, vilken röra. Servetter.
Varför inte fortsätta auktionen? Nästa är Debbys mintkaka.
Den är jättegod till varm choklad.
- Följ med oss hem ikväll, mamma. - Nej tack, jag har paj att äta.
- Du kastar pajen meddetsamma. - Jag lade pengar på den här pajen.
- Jag vann den för din skull. - Skrev du upp mig?
Jag kanske inte minns mitt eget namn eller landet jag bor i-
-men två saker glömmer jag inte, att min dotter satte mig på vårdhem-
-och att hon åt Minnys bajs. God natt.
- Vad sägs om en sängfösare? - Vi går.
Jag passar inte för det här livet, Minny.
Jag behöver inget matsalsbord för 12.
Jag skulle inte få hit två personer ens om jag tiggde.
Jag kan inte göra så här mot Johnny mer.
Därför måste jag tillbaka till Sugar Ditch.
Ni kan inte flytta tillbaka till Sugar Ditch.
Det är väl dags att ni får veta. Sätt er.
Så Miss Hilly trodde att ni visste om det hemska. Att ni drev med henne.
Det är mitt fel att hon slog ner på er.
Om ni lämnar mr Johnny...
...har miss Hilly tagit hem hela spelet.
Då har hon slagit mig... och hon har slagit er.
Tack för att du berättade det.
Jösses, titta på alla sidorna, 266.
Så vi skickar iväg det och hoppas miss Stein ger ut det?
Jag har en berättelse kvar innan jag skickar, men sen är vi klara.
Vilken är kvar?
Jo, min.
- Jag vill tala med dig om Constantine. - Å, Eugenia, det var så länge sen.
Vad hände?
Hon gav mig inget val.
Amerikas Döttrar hade just utnämnt mig till statsregent.
Grace Higginbotham, vår aktade president, kom hela vägen från-
-Washington, D.C. till vårt hem till ceremonin.
Så vackert. Titta bara.
Hon hade blivit så gammal och långsam.
Ja, frun.
Det är en sån ära att ni kom hela vägen.
Det är bra så.
- God dag, miss Charlotte. - Rachel.
- Vi väntade dig nästa vecka. - Jag ville överraska mamma.
Jag har gäster. Gå in bakvägen och vänta i köket.
Seså, gå nu.
Ursäkta mig.
- Vad gör du, Rachel? - Det jag blev tillsagd, miss Charlotte.
Jag går till köket. Men jag ska träffa mamma först.
- Hej, mamma. - Gå till köket, jag kommer direkt.
Du kanske står ut med sånt nonsens men inte jag.
Ut ur huset, Rachel.
Du hörde, gå nu.
Miss Charlotte, låt mig ta med henne till köket. Kom, vännen.
Charlotte.
Båda två. Ge er iväg, nu.
Kom, mamma.
Kom nu.
Constantine gjorde inget fel. Och jag vet att du älskar Rachel.
Hon var vår president, vad skulle jag göra?
Hon gjorde dig ditt livs tjänst, hon lärde mig allt.
- Du dyrkade henne alltid för mycket. - Jag behövde nån att se upp till.
Jag gick hem till henne dagen därpå, men hon hade rest.
- Varför berättade du inte det här? - Du fick inte oroas under slutproven.
- Det var inte mitt fel! - Jag ska hitta henne. Hon behöver mig.
- Eugenia. - Ja?
Vi skickade din bror till Chicago för att hämta Constantine.
När han kom dit...
...hade hon dött.
Du krossade hennes hjärta.
Förlåt...förlåt mig så mycket!
Förlåt.
De tryckte några tusen exemplar med det sämsta förskott miss Stein sett.
Vad gör du med boken? Du kan inte läsa?
De sände miss Skeeter 600. Hon delade upp pengarna mellan oss.
Delat 13 gånger blev det 46 dollar var.
Gör era läxor.
Aibileen. Aibileen!
Vi fick det här från miss Skeeter. Titta på det!
Vi är rika, Minny!
"Hon sparkade mig för att jag använde innetoan.
Körde ut mig i stormen och förbjöd mig komma tillbaka. Men jag kom tillbaka.
Jag kom tillbaka med en paj jag bakat för att be om ursäkt.
Jag såg henne äta..."
Det är en underbar bok, Hilly.
Fylld med fängslande vittnesmål från Mississippis hembiträden.
- Jag måste springa, mamma. - Läs boken, Hilly. Den är skandalös.
Det låter som...Jackson, tycker jag. Helt skandalös.
Vilken bok? Vad hette den igen?
Hemhjälpen. H-J-Ä-L-P.
Så där ja.
- Jag skulle skriva vad jag trodde på. - Det här tror jag inte på.
Skämtet med Hilly och toaletterna var kul.
Varför gör du så här mot oss? Varför bryr du dig?
- Hur sa? - Allt är bra här.
- Varför ställa till bråk? - Bråket är redan här, Stuart.
- Jag måste berätta, du behövde veta. - Men du skulle sagt det från början.
Du är en självisk kvinna, Skeeter.
- Stuart. - Du har det nog bättre ensam.
Kom du till stycket jag pratade om? Fortsätt inte läsa, vad du än gör.
"Vad har du haft i den här? Hon sa: "Mitt bajs."
Vad är det, Hilly?
- Släpp mig! Bort med dig! - Sluta slå mig!
Jag hörde att Betty kan vara Mary Elizabeth.
Det är inte Jackson. Boken är smörja. Alltihop är påhittat av nån negress.
Och Jolene, lämnade inte din mamma Cora till dig i testamentet?
- Inte så udda. Det händer hela tiden. - Boken är inte om Jackson.
Vad i helvete?
Vad gör du här?
Jag har kontaktat min advokat. Statens bästa skadeståndsadvokat.
- Du åker i fängelse. - Du kan inte bevisa nåt.
Du skrev den, ingen annan är så tarvlig.
- Du vet ingenting, Hilly. - Gör jag inte, va?!
Säg Aibileen att nästa gång hon skriver om min kära väninna Elizabeth...
Minns du henne? Du var på bröllopet.
Aibileen borde ha varit klok nog att inte nämna det L-formade märket-
-i stackars Elizabeths matsalsbord.
Och niggern Minny, jag har planer för henne.
Akta dig, Hilly. Det är kapitel 12.
- Avslöja dig inte nu. - Det var inte jag!
Jag ska berätta för din mamma vilken hippie du blivit så äcklas hon.
- Hilly, är allt som det ska med mer? - Å, mrs Phelan.
- Du är svettig och ovårdad. Är du sjuk? - Nej.
Kära vän, ingen make vill komma hem och se nåt sånt.
- Jag hade inte tid snygga till mig. - Om jag inte vetat annat-
-skulle jag säga att du ätit för mycket paj.
- Mrs Phelan, jag kom hit... - Jag är faktiskt säker på det.
Bort med din fransiga häck från min veranda. Sätt fart.
Iväg från min egendom, nu!
Innan vi alla får det där äckliga på läpparna!
- Eugenia. Hjälp mig in, tack. - Javisst.
Skeeter, har du planer för morgondagen?
- Nej. - Bra.
För vi ska åka och shoppa.
Min enda dotter far inte till New York City som representant för Mississippi-
-utan en riktig garderob. - Hur vet du om New York?
Miss Stein ringde igår kväll.
Mod hoppar ibland över en generation.
Tack för att du förde in det i familjen igen.
- Jag kan inte lämna dig så här. - Eugenia, jag har fattat ett beslut.
Jag har mått bättre de senaste veckorna, doktorn säger nåt om de sista krafterna-
-men jag har bestämt mig för att inte dö.
- Å, mamma. - För sent, jag ringde Fanny Mae-
-för att beställa frisörtider åt dig för 20 år framåt men de sa nej.
Jag har aldrig varit så stolt över dig.
Tack.
Mamma.
Vill du ha hjälp med de där? Minny.
- Miss Celia! - Minny!
- Stanna där! - Jag ska inte skada dig!
Släpper du grenen?
Celia berättade till sist om bebisarna.
Allihop.
Men jag vet också att när du började här började hon må bättre.
Så du räddade hennes liv.
- Visste ni hela tiden att jag var här? - Kyckling och okra första kvällen?
Du kunde åtminstone satt majsbröd på bordet.
Nej. Jag kunde inte låta er äta majsbröd, mr Johnny.
På grund av dig måste jag släppa ut alla min byxor.
Lägg ner den där. Varsågod.
Vi går upp till huset.
- Vad är det här? - Jag har lagat allt själv.
Det gjorde hon. Hon var uppe hela natten.
Jag ville göra nåt speciellt. Jag ville tacka dig.
Så...jag förlorar inte jobbet?
Nej du har ett jobb för resten av livet. Om du vill ha det.
Det var en kilometerhög maräng, Miss Celia.
- Varsågod. - Tack.
- Kom ni ihåg att kolla låren? - Helt genomstekta.
- Inte rosa i mitten? - Precis som du lärde mig.
Kolla här.
Det matbordet gav Minny all styrka hon behövde.
Hon tog barnen bort från Leroy och gick aldrig tillbaka.
- Vad gör bilarna här? Är vi sena? - Nej, vi är inte sena.
- Varför sjunger du inte? - Vi måste in och ta plats. Skynda på.
- Vem applåderar vi för? - Vi applåderar för dig!
Kom hit, syster Clark! Kom nu.
Kom nu. Såja, såja.
Det här är ett viktigt ögonblick i vår församling.
Vi måste tacka dig för vad du har gjort.
Nå...vi vet att vi inte kunde skriva ditt namn i den här-
-så vi skrev alla dit våra egna.
Tack.
Kom igen nu.
Kyrkor i över två län signerade våra böcker. Allt för er och mig.
Det är vackert.
Vad är det?
Jag fick jobberbjudande från Harper and Row i New York.
- Grattis! - Jag tar det inte.
- Vad menar ni med det? - Jag kan inte lämna er här-
-när det blir stökigt på grund av mig. - Om onda saker sker kan ni inget göra.
I så fall sker det för nåt vi är stolta över.
Jag vill inte strö salt i era sår, men ni har inget bra liv i Jackson.
- Och er mamma blir ju bättre. - Ni har bara fiender kvar här.
Ni har bränt alla broar. Och ni får aldrig en ny man i den här stan.
Det vet alla. Så gå inte med lilla vita stjärten till New York, spring dit!
Det ska ni veta, miss Skeeter. Jag tar hand om Aibileen.
Och hon tar hand om mig.
Hitta ett liv nu, miss Skeeter.
Aibileen, kan du komma hit?
- God morgon. - Silvret jag lånade Elizabeth.
Var det inte välputsat? Fuktigheten har varit svår på putsdagen.
När du återlämnade det fattades tre delar i filtfodralet.
En gaffel och två skedar.
Får jag kolla i köket om nåt blev kvar?
Du vet lika väl som jag att silvret inte är i köket.
Tittade ni i Mae Mobleys säng?
- Sen lillpojken föddes har hon lagt... - Hör du henne, Elizabeth?
Hon skyller på ett litet barn.
- Jag har inget silver. - Hon säger att hon inte har det.
Då anstår det mig att upplysa dig om, att du är avskedad, Aibileen.
Och jag ringer polisen.
Aibee, jag har ont i halsen.
Jag hämtar hostmedicin, miss Leefolt.
Elizabeth kan ta hand om sina barn.
- Jag hämtar hostmedicinen. - Kom, lillpojken.
Jag gör det.
Jag stal inget silver.
Jag kanske inte får dig i fängelse för det du skrev, men för att du är tjuv.
Jag vet nåt om er, glöm inte det.
Yule May säger att det finns gott om tid för brev i fängelset.
Tid att skriva ner sanningen om er. Och papperet är gratis.
- Ingen kommer att tro dig! - Jag vet inte.
Man säger att jag är en god författare. Har redan sålt en massa böcker.
Ring polisen, Elizabeth.
- Ni bara skräms och ljuger för styra. - Sluta, Aibileen!
Ni är en ogudaktig kvinna.
Är ni inte trött, miss Hilly?
Är ni inte trött?
Aibileen, du måste gå nu.
Gå inte, Aibee.
Du måste i säng igen.
- Snälla, gå inte. - Jag måste, jag är så ledsen.
- Ska du ta en annan liten flicka? - Nej, inte därför.
Jag vill inte gå, men jag ska gå i pension, du är min sista lilla flicka.
- Nej! - Vännen min.
Kom ihåg allt jag sa. Minns du vad jag sa?
Du är snäll. Du är intelligent.
- Du är viktig. - Just det, lillflickan.
- Gå inte, Aibee. - Jag måste, vännen.
Ge min söta flicka en chans.
Mae Mobley var mitt sista barn.
På 10 minuter var det liv jag haft slut.
Aibee!
Gud säger att vi ska älska våra fiender.
Det är svårt.
Men jag kan börja med att berätta sanningen.
Ingen har nånsin frågat hur det är att vara jag.
När jag väl berättat sanningen om det...
...kände jag mig fri.
Och jag började tänka på alla människor jag känner.
Och på det jag sett och gjort.
Min pojke, Treelore, sa att vi skulle få en författare i familjen en dag.
Jag antar att det blir jag.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Simontax
www.sweSUB.nu - För bättre texter